Tack, mitt herrskap! Nu startar-
-den 11:e litteratur- och poesifestivalen.
Gå och lägg er utan gnäll.
Får jag spela en gång? Tio minuter, bara.
Det är mitt i en skolvecka. Gå och lägg dig. God natt!
Jag kommer upp om fem minuter och då ska du sova.
-Du har redan varit uppe för länge. -Och lyssnat på tråkiga tal.
Upp med dig.
Lägg dig ner och sov...!
Ursäkta att jag ringer så sent. Jag heter Michael Farr.
Jag undrar om en av era boende, Malachy McNeill, är där.
Han kan ha smugit ut under natten.
Det är min svärfar.
Är han där? Och han mår bra? Det låter fint.
Tack så mycket! Jag ber om ursäkt för att jag ringer så sent.
Morfar har lämnat ett meddelande på telefonsvararen.
-Vad sa han? -Det var något om i går kväll.
Det glömde jag helt av... Jag sa att vi skulle ta med honom.
-Det är bäst att du ringer honom. -Senare. Vill du ha frukt?
Vem pratade du med i går kväll?
Jag pratade inte med någon. Jag drömde bara.
-Drömde du om mamma? -Nej.
Jag drömde om hur äckliga de där korvpirogerna från i går var.
Vi sänder direkt från Cobh nu.
Det är festivalen, pappa.
Det är en stor ära att författaren Nicholas Holden är här.
Tack så mycket!
-Din bok ska bli film. -Ja, det är verkligen roligt.
-Ralph Fiennes ska spela i den. -Han är fantastisk.
Jag hinner inte läsa upp alla meddelanden.
-Grattis till Jonathan Swift-priset! -Tack!
-Hej! -Doreen, du måste vänta.
Vänta lite, Doreen. Jag kommer strax.
Hej, Joe!
Hej, Malachy! Jag glömde helt av det där i går.
Här är rakhyvlarna som du bad om och en läsk.
Det är...
-Vad är det? -Biljetterna till festivalen.
-Jag tänkte lämna dem, men... -Jag hade klätt upp mig och väntade.
-En av sköterskorna försökte ringa. -Jag är hemskt ledsen.
Jag var tvungen att göra i ordning barnen.
Låt ingen sätta dig på ett hem.
Varsågod.
Jag drömde om dig i går kväll.
Jag drömde att du var i huset. Det var så verkligt.
Jag drömde att Eleanor var här.
-Jaså? -Ja.
Hon såg precis ut som när hon var tre eller fyra år.
Jag följde efter henne till trädgården, sedan var hon borta.
Jag fick panik och undrade vart hon hade tagit vägen.
Sedan mindes jag att hon är borta. Och det är...
Jag vet vad du menar.
Jag vet hur det är att förlora sin fru.
Det är ofattbart.
Men när man förlorar ett barn, tror man inte att det finns en gud.
Hur många är de?
-Hej! -Hej!
Trevligt att ni kom. Välkomna!
-Var det alla? -Jag tror det.
Jag ringde hennes agent och hon hade åkt från flygplatsen.
-Hon är inte här. -Hör du, Michael...
Åk ner till stationen och hämta Lena Morelle.
-Skulle inte hon ha kommit i går? -Inte du också...
Se till att måtten stämmer, innan du kapar mer av träet.
Förstår du?
SPÖKGALLERIET
-Jag går hem till Olivia, pappa. -Kom inte hem för sent.
Jag vill inte att du hänger där nere på hörnan.
-Hör du vad jag säger? -Vi ska hyra film.
Sköt dig!
-Vad gör du? -Jag rättar lite elevarbete.
-Är det inte iskallt där uppe? -Jo, men jag kommer strax ner.
-Vi ses senare. -Ja.
Sköt dig!
Ringo.
Släpp ut mig!
Hej, Lena! Det är Nicholas. Örnen har landat.
Jag är i Cobh och solen tittade fram för 20 minuter sedan.
Jag har bokat bord på restaurang. Jag undrar vilken tid du kommer.
Jag längtar verkligen efter att få träffa dig.
Jag är omringad av trögtänkta typer, men oroa dig inte för dem.
Vi kommer att ha roligt.
Ring mig. Vi säger så, hej då!
Du kanske borde läsa den igen. Du har missuppfattat helt.
-Ursäkta mig, mr Holden. -Ska du köra mig?
-Tack för drinken. -Ingen orsak.
Hela min dag är förstörd. Observer skulle ha intervjuat mig.
-Jag kan ta den. -Jag vet inte hur jag ska hinna allt.
Jag har fått utstå en hel del.
Ingen fara. Jag ska köra dig. Vi hinner.
Samma sak händer varje gång jag sitter på hotellet.
Folk tar sig friheten att komma fram och kritisera ens bok.
Som om jag bryr mig om vad han tänker.
Boken är en bästsäljare och kritikerna älskar den.
Det är som min gamla boxningstränare sa: "Fortet måste flytta sig."
"Annars får man ta emot träffar och då tappar man energin."
Man måste röra på sig hela tiden.
-Har du boxats? -I college som mellanviktare.
-Var du bra? -Nej, fler blåtiror än medaljer.
-Knockade du någon? -Nej.
Det gjorde jag och det var fruktansvärt tillfredsställande.
Det är hemskt att medge det, men det är sant.
Regissören strök scenen, inte jag.
Richard ser på mig och vänder sedan blicken mot regissören.
Regissören backar mot toaletterna, kanske för att gömma sig.
Regissören kommer tillbaka och jag pratar med Richard.
"Jag vet inte varför scenen är struken, men jag har den här."
"Ska vi gå igenom den?" Scenen, som inte finns med i boken...
För alla er som inte har läst boken, den finns att köpa i tältet utanför.
Den har precis kommit i pocket. Det är en bra bok på alla vis.
Är det någon där?
Hallå?
Miss Morelle... Jag ville inte skrämma dig.
Jag heter Michael Farr och jag ska köra dig till stan.
-Du skrämde mig. -Förlåt.
Tack.
-Blir huset bra, tror du? -Jag trodde att jag skulle bo i stan.
Jag vet inte varför de placerade dig här ute.
Hallå! Hej på dig!
Hur är det med dig?
Jag vet inte... Det måste vara min nya mobil.
Jag hinner inte, eftersom jag är på väg till en uppläsning.
Nej, gör inte det. Vi kan ses senare.
Hallå?
Om du behöver något får du höra av dig. Här är mitt telefonnummer.
-Det är bara att ringa mig. -Tack så mycket!
-Lycka till! Tack.
Tack. Det här är från "The Eclipse".
"När man ser ett spöke händer något intressant. Ens hjärna delas i två."
"En sida avvisar det man ser eftersom det inte stämmer med verkligheten."
"Den andra sidan säger: 'Det är verkligt.'"
"Då faller verkligheten samman."
"Den förändrar en på ett djupt plan, men man är inte medveten om det."
"När Mary kände att någon satt på sängen"-
-"antog hon att hennes dotter ville fråga henne om spådamen."
"Halvsovande sträckte hon ut en hand men kände ingen där."
"Hon öppnade sina ögon."
"Det hon såg kändes obetydligt. Hon tänkte inte så mycket på det."
"'Jag såg en död kvinnas ansikte. Det måste var en dröm', tänkte hon."
"Men när kvinnan öppnade sin mun"-
-"förblev den halvöppen och hennes sorgsna ögon såg vädjande"...
"Hennes sorgsna ögon"...
"Hennes sorgsna ögon såg vädjande på Mary i mörkret."
"Då visste hon att hon såg ett spöke."
"Hon insåg för första gången i livet att också hon skulle dö."
"Hennes man skulle dö. Och hennes barn skulle dö."
"I det ögonblicket visste hon att det hon såg var verkligt."
Kan jag få en flaska av er finaste champagne?
Har ni Cristal?
Jag var tvungen att göra en intervju. Vi skulle ses i baren, trodde jag.
Jag ville inte ses i baren eftersom vi inte får prata ifred där.
Du ser helt fantastisk ut. Och du luktar gott.
Underbart att se dig igen.
Och det är underbart att se dig.
-Vad är det? -Jag har lyssnat på dina meddelanden.
Du får ursäkta mig, men jag blev rädd att du inte skulle komma.
Jag trodde att vi skulle låtsas som om ingenting hade hänt.
Jag önskar att det gick. Den natten hemsöker mig fortfarande.
-Ja, den var... -Jag har skrivit otroliga saker.
Jag menar...
Den fick mig att ifrågasätta allt. Vad gör jag med mitt liv?
-Jag är en bluff. -Nej, du är ingen bluff.
Oärligheten måste få ett slut.
Jag har försökt säga till min fru att jag inte älskar henne.
Du bär skuld till det här. Skuld är fel ord...
Men vi känner knappt varandra.
Jag vet inget om tidigare liv eller om vi har varit här förut.
Du lockade fram en mjukare sida hos mig som jag trodde var död.
Borta...
Jag försökte berätta för Susan om vår...
-Nej! -Nej, jag var för feg.
Den natten sa du att du och din fru var skilda.
Jag har aldrig känt mig lika skild som då.
-Okej... -Jag vet inte hur det gick till.
Lyssna nu, Nicholas...
Jag känner inte samma sak. Jag är hemskt ledsen.
-För att jag är gift? -Det är en av anledningarna.
-Men även om du inte var det... -Nu går det lite väl snabbt.
Jag kan vara lite överväldigande. Jag ska lugna mig nu.
Vi båda är här under några dagar.
Vi kan väl leva här och nu.
Ursäkta mig, Nicholas och Lena.
Vi är några stycken som ska upp till Isabel House.
Vi får skjuts härifrån och ni kan komma senare.
-Jag följer med. -Om du är redo att åka så...
Vi ses utanför.
-Jag kan inte göra det här. Förlåt. -Lena?
Lena...
Vill ni provsmaka, sir?
Vem kan jag hälsa från? Ja, vänta lite.
Hallå? Ja, hej...
Det är inga problem. Var är du?
-Är allt som det ska? -Nej, jag är lite...
Jag har glömt hur mycket man brukar dricka på festivaler.
-Ska vi stanna och köpa något? -Nej, det behövs inte.
-Gör det något om jag röker? -Inte alls. Varsågod.
-Jag röker egentligen inte. -Inte jag heller.
Tack!
-Vi måste vädra för barnens skull. -Du har alltså barn.
-Hur gamla är de? -13 och 10. Nej, 14 och 11.
-Har du några barn? -Ja, jag har en son som är 18.
Han går första året på college och jag saknar honom verkligen.
Herregud, vilken utsikt.
-Kan vi stanna bilen? -Visst
Titta på det här.
Var försiktig, miss Morelle.
Var försiktig. Man får inte gå för nära kanten.
Lena, var försiktig...
Herregud! Gick det bra?
-Ska jag hjälpa dig? -Förlåt för att jag skrattade.
Gick det bra? Inget brutet?
Herregud... Jag är hemskt ledsen.
Tack.
God natt!
-Ska jag hjälpa dig? -Ja, tack.
Det är så jäkla tyst här. Vad är det här för ställe?
Tack så mycket! Nu måste jag stanna kvar här.
Kan du komma in tills jag har hittat ljuset?
Är du hungrig? Jag är utsvulten.
Du får hjälpa mig. Jag tar inte med ost och sylt till London.
Vill du ha lite rött vin eller lite av den här?
Du får ta med dig den här hem. Jag tänker inte dricka den.
Det borde finnas en vinflasköppnare här.
-Behöver du hjälp? -Nej.
-Vad är det? -När du föll ner i det där hålet...
Du bara försvann.
Förlåt, men det såg roligt ut.
Kul att det roar någon. Jag höll på att slå ihjäl mig.
-Det här luktar...dyrt. -Häng ihop med mig.
-Vad sa du? -Häng ihop med mig.
-Författare reser till festivaler. -Jag gör sällan sådant här.
-Varför inte? -Det är pinsamt och jag är inte bra.
Du var helt fantastisk i eftermiddags.
Jag har arrangerat festivalen i tio år.
Du är en av få författare som jag har lyssnat på.
Det finns en uppriktighet i dina texter.
Spökena i dina böcker är så verkliga.
Vi behöver väl inte prata om det. Det är ganska kusligt här.
-Då somnar jag aldrig. -Förlåt.
Just det...
Man bad mig berätta för dig om en författarlunch i morgon.
Det är ett årligt arrangemang och brukar vara roligt.
-Mår du bra? -Nej, egentligen inte.
Jag brukar inte dricka så här mycket och det har varit en lång dag.
Ja, ursäkta mig. Jag ska lämna dig ifred.
-Försök att få lite sömn. -Jo, Michael...
Har du lust att hämta ett täcke till mig?
-Varför lägger du dig inte i sängen? -Jag sover här med ljuset tänt.
Jag kommer att må bra bara jag får sova lite.
-Vad är det? -Jag vet inte. Det är nog en fågel.
-Tror du det? -En häger eller kanske en räv.
Underligt...
-Du tror verkligen på spöken. -Hur så, har du sett ett?
Kan man se en levande persons spöke?
Det beror på om personen är nära döden, då kan det komma fram.
Vi pratar inte mer om det.
Du borde åka. Din fru undrar säkert var du är.
Ja...
-Jag hämtar upp dig innan lunchen. -God natt.
Jag fick lite problem med bilen. Ligger Thomas och sover?
-Var är han? -Han gick ut.
-Vad menar du med det? -Han ville ha en burk cola.
För helvete, Sarah! Vad tänker du med?
-Vart gick han? -Till bensinstationen.
-Vilken bensinstation? -Jag vet inte.
-Kom nu. -Jag bara...
Du fick inte gå ut och det vet du.
Ge mig godiset. Seså!
Skynda dig. Sätt dig i bilen!
Sätt på dig säkerhetsbältet.
-Polsk? Rumänsk? -Irländsk.
Irländsk... Jag visste det.
Kan jag få en till sådan här?
-Håller jag dig vaken? -Inte alls.
Ursäkta mig, jag vill inte störa.
Kan du signera den till min brorsdotter?
-Kan du dedicera den till Andrea? -Självklart.
-Uppläsningen i går var strålande. -Tack så mycket!
-Har du sett dig omkring? -Nej, inte direkt.
Lena borde få se Selskar Abbey. Platsen sägs vara hemsökt.
-Bra idé. -Det låter intressant
Vi ses!
-Hon tyckte om min uppläsning. -Ja, många gjorde det.
-Vad skriver du? -Nej... Jag är slöjdlärare.
-Någon berättade att du skriver. -Vem då?
Jag skrev lite när jag var yngre. Men i dag skriver jag inte.
-Vad skrev du då? -Mest noveller och usel poesi.
Just det...
Jim Belton berättade om dig.
-Ursäkta? -Jim Belton berättade om dig.
Jim berättar om allt och alla.
Det var tråkigt att höra att du förlorade din fru.
Det är jobbigt för barnen. Riktigt jobbigt...
Ja, och riktigt jobbigt för dig också.
-Kan du se ditt namn på en gravsten? -Ja, mina föräldrar ligger här borta.
-Jag är hemskt ledsen. -Det var länge sedan.
Det är aldrig lätt att förlora en förälder.
Vilken vacker plats.
Om man ber till Sankt Augustinus går ens önskan i uppfyllelse.
-Har du provat? -Som liten gjorde jag säkert det.
-Fungerade det? -Inte än, men många kommer hit.
-Michael Farr, det är mitt namn. -Och Angela.
Han bjöd upp henne till dans när de var 17 år.
De gick till dansen med andra partners.
-Sann kärlek övervinner allt. -Han var en fruktansvärd man.
-Jaså? -Hon var förälskad i honom.
Han spanade alltid efter andra.
Vad är det? Du tänkte säkert säga att alla män spanar.
-Eller hur? -Nej, det tänkte jag inte säga.
Jag tänkte faktiskt fråga om din fru ligger begravd här också.
Nej, hon ligger på en annan plats.
-Har du varit nära att gifta dig? -Nej, jag är hopplös.
-Men jag har fått erbjudanden. -Det tror jag säkert.
Kom hit bort.
Gå in där.
TILL MINNE AV ELEANOR FARR
Välkommen till Irland!
-När såg du ett spöke? -Jag var 11 år.
Jag var på semester i Italien med mina föräldrar
Vi bodde på ett vandrarhem.
En natt vaknade jag.
En liten flicka satt vid fotändan av min säng.
Hon sa något på italienska till mig.
Hon sa att hon letade efter sin syster.
Sedan försvann hon bara.
-Du blev väl livrädd? -Ja, fruktansvärt rädd.
Samtidigt blev jag fascinerad och studerade senare teoretisk fysik.
Det var bara ett år, men upplevelsen väckte nyfikenhet.
-Vad har du sett? -Det är underligt, men...
Herregud, titta där!
-Vad har hänt, Nicholas? -Någon idiot serverade mig skaldjur.
Han är allergisk mot skaldjur.
Vi serverade inte skaldjur till honom.
-Vi borde ringa en ambulans. -Jag har min bil här nere.
Vi kör dig dit i Michaels bil.
Vi kör dig till sjukhuset. Försök att andas.
-Andas genom näsan. -Oj, oj, oj...
-Hur gick det? -De gav honom antihistamin.
Det sänkte hans hjärtfrekvens. Det kan ha varit panikångest.
Han kommer att bli bra och de skriver ut honom sedan.
Jag väntar tillsammans med honom. Han är uppskakad.
-Ska jag stanna hos er? -Nej, vi tar en taxi.
-Är du säker? -Du får åka hem till dina barn.
Behöver du något är det bara att ringa.
Då så...
Tack för allt. Tack för en underbar dag.
Hej då!
Nej! Malachy!
-Nej, nej, nej! -Vakna, pappa!
Vad hände, pappa?
Det var bara... Det var bara en dröm.
Det är ingen fara, Sarah.
Det var bara en dröm.
-Vill du ha en kopp te? -Ja, tack.
Jag ska bara ringa ett samtal.
Jag tar det där teet...
...när jag kommer tillbaka.
Herregud!
-Michael? -Du är den enda jag kan prata med.
Vad har hänt?
-Vad är det som pågår? -Ingen fara, Nicholas.
Vet du vad klockan är? Klockan är halv sex på morgonen.
-Det gör inget, Nicholas. -Klockan är halv sex!
-Jag visste inte att du var här. -Jäkla tur att jag var det.
-Sluta besvära den här kvinnan. -Nu får det vara nog.
Sluta! Han räddade dig i går kväll.
Vad är det som har hänt, Michael? Vad är det för fel?
Jag måste åka. Jag borde aldrig ha åkt hit.
Du är galen som uppmuntrar en sådan typ.
Vad rör det dig om han kommer hit?
-Han är en stalker. -Nej, då.
Jag ser hur han tittar på dig. De är misslyckade författare hela bunten.
De bjuder in oss till sin festival, sedan får vi höra allt om dem.
De som skjutsar runt en är värst.
Det var du som ljög och fick hit mig. Är du helt galen?!
Åk härifrån! Jag borde inte ha låtit dig stanna här.
-Hur ska jag kunna åka härifrån? -Ring en taxi.
Lena.
Lena...
Kom igen, Lena.
Ursäkta mig, där har vi damen...
Hej!
Jag kommer ihåg dig. Det var förra året, eller hur?
Nicholas, kom hit så får du träffa Carlo.
-Kan du signera mitt program? -Javisst.
-Har du sett Lena Morelle? -Nej, inte överhuvudtaget.
Kan du signera den här, Nicholas?
-Kan du signera min också. -Med nöje.
Varsågoda.
-Ska du åka? -Jag är strax tillbaka.
-Lena... -Din fru är här.
-Vi har bokat in henne på hotellet. -Är min fru här?
Bestämde ni det? Lät ni flyga hit henne?
-Där är hon. -Susan...
Han berättade precis om det här. Otroligt att du är här.
-Vad ska du göra? -Tack, Jim.
Kan du ursäkta mig?
Hej, Lena!
Nej... Herregud.
Jag ber om ursäkt för det som hände i morse.
Är du säker på att du inte skadade dig själv i sömnen?
Det är en möjlig förklaring, men det liknar inte en dröm.
Det går inte att förklara.
-Vilken tid dog Malachy? -Det vet vi inte än.
Men jag har sett honom de senaste dagarna.
Jag vet inte...
Jag har skrivit ner en del.
Får jag läsa det?
Jag vet inte.
Har du någonsin sett Eleanor sedan hon dog?
Nej.
Men jag önskar att jag hade det. Man är livrädd för att glömma.
Man klänger sig fast vid sorgen eftersom man inte vill släppa taget.
Och förlora dem...
Stanna! Kan du stanna?
För helvete...
Lena!
-Lena... -Jag ska gå och lägga mig.
Nu har jag berättat det. Vi är fria. Det är över nu.
Jag ska gå och lägga mig. Åk hem. Du är full.
Taxin har åkt.
-Jag ringer en ny taxi. -Vart ska jag ta vägen?
-Var så snäll, Nicholas. -Välkommen hit vänliga främling
Det är vad du borde säga.
Jag förstår...
Varje gång jag vänder ryggen till är stalkern igång igen.
Gör oss båda en tjänst och stick innan du får stryk.
-Du är full, Nicholas. -Jag är inte full.
Är du en tuffing? Vill du slåss om henne?
Kom igen, vi slåss. Kom igen.
-Herregud! -Ingen fara. Han är gammal boxare.
Slåss inte med honom, Michael
-Så ska det se ut. Upp med garden. -Sluta, Nicholas.
-Ingen fara! -Är du helt galen?
Jag betalar för det där. Han har fått nog nu.
-Har du fått nog? -Låt honom vara.
Sluta nu! Sluta nu, sa jag.
Förlåt! Jäklar! Helvete!
-Det var en olyckshändelse. -Håll dig undan från mig.
Okej, okej... Jag släpper dig. Släpp mig nu!
Herregud...
Kom igen!
Okej...
-Kommer du att återhämta dig? -Ja.
Jag kommer att få en blåklocka.
Jag kommer att vara stel i en månad. Herregud...
Jag är hemskt ledsen för det här.
-Du behöver inte be om ursäkt. -Jo, det bör jag nog.
Din taxi är här.
Jag måste verkligen åka hem. Senaste dagarna har varit intensiva.
Jag vet...
Då så...
Lämna ett meddelande till Michael, Thomas eller Sarah.
Hej, Michael! Det är Lena.
Tack för att du tog så väl hand om mig.
Vi fick aldrig tillfälle att säga hej då efter all tumult.
Jag vill tacka för att jag fick läsa dina noveller.
Jag visade dem för min vän Maurice Fuhrman i går kväll.
Han förlägger böcker om mysterier, skräck och övernaturligt.
Han tyckte jättemycket om dem. De är underbart skrivna.
Om du vill att jag förmedlar kontakten mellan er...
Jag ska inte uppehålla dig. Jag vill bara ha din adress.
Om du kommer till London får du gärna höra av dig.
Jag vill gärna träffas igen.
Jag babblar på. Jag hoppas att allt går bra för dig.
Hoppas att livet inte plågar dig för mycket.
Ring mig!
Ringo!
Vi tar en promenad.